28 OKTOBER, 1984
Fort!
- Sätt fart. - Nu åker vi!
De kör på Poplar, mot Main.
- Skaka av oss dem! - Jag försöker!
- Gränden. Till höger. - Okej.
Skit också!
Skit!
Okej.
Jäklar! Det kommer fler!
De kör på 7th.
Gör nåt, Kali. Gör nåt!
Nästa till höger. Det är en tunnel. Ta den.
Nu har vi dem!
Pang.
Jösses!
Skit!
Vad är det med dig, Adams? Hur kör du?
Adams! Kom igen. Varför stannade du?
Adams! Säg nåt!
Adams!
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
DEL ETT MADMAX
BUS ELLER GODIS
GLAD HALLOWEEN
Tusan också!
En polisjakt ägde rum i centrala Pittsburgh tidigare ikväll.
- En penny till! - Akta, Dusty! Du slog nästan till Mews.
- Får jag leta under kuddarna? - Dusty.
Snälla mamma. Det är viktigt!
Vem är din kompis?
Jag älskar dig.
Lucas, hör du mig? Jag har fyra 25-centare. Vad har du?
Ta ditt magra kap och multiplicera det fem gånger.
Hur?
Medan du tiggde som en lodis,
klippte jag Humphreys gräs.
Har han så mycket pengar?
- Ring Mike nu. - Gör det du.
Jag måste duscha efter jobbet som en riktig karl.
Klart slut.
Mike, hör du mig?
Ja, jag hör dig.
- Vad gör du på den här kanalen? - Inget.
- Lucas och jag har sex dollar. Du? - Skit! Jag vet inte än.
- Vad menar du med det? - Vänta lite. Ring Will.
- Vad tusan gör du? - Du får tillbaka sen!
- Hej då! - Mike!
- Mike! Kom tillbaka! - Inget springande inomhus.
Vad är det?
Mike!
Skitstövel!
SPELHALL
Jag hämtar dig om två timmar.
- Alltså kl. 21.00 precis, okej? - Okej.
Om du behöver komma hem, be att få låna telefonen och ring hem.
- Gå... - Gå inte eller cykla. Jag vet.
- Men vännen... - Mamma, jag måste gå.
Ha det så kul.
För att dräpa draken, använd det magiska svärdet.
DRAKENS HÅLA
Jag är på okänd mark.
- Ner! - Jag ska!
Jag ska!
Okej. Tyst nu!
Nej!
Nej! Jag hatar det här dyra larvet!
Fan också!
Du är inte kvick nog. En dag lyckas du.
Men till dess är prinsessan Daphne min.
Skit samma. Jag är ändå bäst på Centipede och Dig Dug.
Är du säker på det?
Säker på vad?
Okej.
Undan! Nej!
- 751 300 poäng! - Det är omöjligt.
- Vem är Mad Max? - Bättre än du.
- Är det du? - Du vet att jag föraktar Dig Dug.
- Vem är det då? - Berätta, Keith.
Om ni vill ha information, vill jag ha nåt i utbyte.
Inte en chans. Du får inte en dejt med henne.
Mike, ge honom dejten.
- Jag säljer inte min syster! - Det är för en god sak.
Nej, ge honom inte dejten.
Då sprider han sina utslag till hela er familj.
Akne smittar inte, din förpubertala lort.
Är jag en lort? Hon skulle aldrig gå på dejt med dig.
Vad tjänar du? 2,50 dollar i timmen?
- Snygg permanent. - Dissar du mitt hår?
Hör ni, ser ni...
Will! Är allt bra?
Ja. Jag bara...
- Jag behövde lite luft. - Kom nu. Din tur i Dig Dug.
Vi tar tillbaka rekordet.
HALLOWEENFIRANDE I HAWKINS
MERRILLS PUMPOR
POLIS
God morgon, Jim.
- Vänta lite. Vi måste prata. - Försvinn.
Du vill nog höra det här.
- Försvinn. - Jag vill bara ha fem minuter!
Jag vill ha en dejt med Bo Derek. Alla vill ha saker.
Det här är inget att skratta åt.
Jag har nåt. Jag lovar!
- Mors, chefen. - Mors.
Mors, Murray.
Några bevis på dina rymdvarelser än?
Jag tror att det fanns och fortfarande finns ryska spioner i Hawkins.
Ryska spioner!
Är de i maskopi med rymdvarelserna? Hur passar de in? Jag förstår inte.
Jag har flerfaldiga rapporter om ett ryskt barn i Hawkins.
- Ett barn? Vad pratar du om? - En flicka med psioniska krafter.
- "Psionisk"? - Parapsykisk.
- Hon som fick killen att kissa på sig, då? - Det var ett skämt.
Det var inget skämt...
Du får fem minuter. Inte mer.
En före detta anställd på Big Buy
sa att en liten flicka krossade dörren med tankekraft.
Jag hörde det där. Har du hört den om tomten?
I förra månaden sa Ted Wheelers kollega
att en rysk tjej med rakat huvud gömde sig i hans källare.
Det förnekar han nu.
- Väntat. - Men det stämmer.
- Förklara. - Flickan är nåt slags ryskt vapen.
Barbara ser flickan och vill hjälpa henne.
Men ryssarna hittar dem, tar dem...
Vänta. Menar du att Barbara Holland kidnappades av ryska spioner?
- Kidnappades. Mördades. - Mördades?
- Förstår du inte? - Nej.
Det här kan ha internationella efterverkningar.
Jag menar en fullskalig rysk invasion här i Hawkins.
Vet du att hon finns? Har nån sett henne nyligen?
- Nej! Men olika källor... - Ursäkta mig.
- Okej. - Hallå?
Merrill vill att du ska kolla hans pumpor.
- De är visst förorenade... - Okej.
av hans hämndlystna granne, Eugene. Ingen orsak.
Jag är ledsen, men jag måste kila.
- Det är akut. - Fem minuter, sa du.
Jag gillade din teori om rymdvarelser mer.
Vill du ha ett råd?
Sluta lura av folk pengar och gå hem.
- Jag lurar inte... - Gå hem.
Det är uselt, jag vet.
Inte alls.
- Inte bra. - Men det ska bli.
Det... Det behöver omorganiseras.
- Får jag göra markeringar? - Okej.
I första stycket använder du basketmatchen mot Northern
som metafor för ditt liv, vilket är bra.
Men här ungefär,
börjar du beskriva din farfars upplevelser i kriget.
Det hänger inte ihop.
Jo, det gör det...
för vi vann båda två.
- Ska jag göra om alltihop? - Nej. Jag menar...
När ska den vara klar?
Imorgon helst.
Kan du komma och hjälpa mig ikväll?
Vi har vår middag ikväll.
- Herregud! - Vi ställde ju in förra veckan.
- Du behöver inte gå. Jobba på uppsatsen. - Nej, det är meningslöst.
- Lugna ner dig. - Jag är lugn. Jag är bara ärlig.
- Jag ska ändå jobba för pappa. - Nej.
Är det så illa, Nance?
Man får försäkring, förmåner och andra vuxengrejer.
Om jag tar det finns jag ju här när du går sista året.
Steve...
Och håller ett öga på dig, så du inte glömmer den här snyggingen.
Jag menar allvar.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
KALIFORNIEN
Vem är det där?
Ingen aning.
Kolla in häcken.
Kolla när han går.
POJKEN SOM ÅTERVÄNDE TILL LIVET ZOMBIEPOJKEN
Det här är en människohjärna.
Jag vet. Inte så imponerande.
Till och med lite äcklig, va? Men tänk efter.
Inuti det här evolutionens under finns hundra miljarder celler.
Och alla samarbetar.
Nej, jag sa inte fel eller stammade.
Hundra miljarder.
Vår nya elev, va?
Just det. Varsågod.
Stopp. Så lätt kommer du inte undan.
Kom hit. Var inte blyg.
Dustin, trumvirvel.
Ända från soliga Kalifornien,
vår senaste medpassagerare på nyfikenhetens resa, Maxine.
- Max. - Ursäkta?
Ingen säger Maxine. Jag heter Max.
- Mad Max. - Välkommen ombord, Max.
MELVALDS DIVERSEHANDEL
- Hejsan. - Hej.
Har ni de här i nån annan färg? Jag gillar inte orange.
Jag kollar på lagret.
Skit också!
- Du får mig avskedad. - Det är min plan.
Så jag kan anställa dig och vi slipper smyga.
Bob? Jag måste fortsätta jobba.
Jag vet, men jag kan inte sluta tänka på dig.
- Jag känner mig som en tonåring. - Jag med.
I gymnasiet visste du inte vem jag var.
Kom igen.
Bob, jag måste fortsätta jobba.
Okej.
Sälj dina elektroniska mojänger, så ses vi ikväll på filmkväll.
Jonathan som väljer?
- Ja. - Okej.
- Okej.
Titta, en grön.
Be Jonathan att inte välja nåt läskigt. Jag avskyr skräckfilmer.
VÄLJ DIN EGEN PUMPA MERRILLS FARM
- Såg det bra ut igår, menar du? - Bra?
De var rekordfina. Du skulle ha sett dem.
Jag kunde inte begripa vad som hänt.
Sen mindes jag... Eugene.
Vad är det med honom?
Han har klagat på mig för alla som vill lyssna.
Varför då?
Han startade det här med "Välj din pumpa". Betedde sig som om han hade monopol.
Jag sa: "Anlita advokat. Det lär inte hjälpa."
Menar du att snälla gamla Eugene
kom hit på natten och hällde gift på dina pumpor?
Inte han själv. Kanske nån av hans anställda.
Du vet att jag inte är den som slänger anklagelser omkring mig.
Det hände dagen före halloween, bästa försäljningsdagen.
Snacka om tillfällighet.
Är det nån som jobbar där ute?
Dra åt skogen själv.
TINAS HALLOWEENFEST
Se till att komma.
- Hej, Nancy. - Hej! Tack.
- Får jag en till? - Visst.
Du måste komma.
"Kom om du vågar."
Jag kommer inte.
Du får inte sitta ensam på halloween. Det går inte.
Oroa dig inte. Jag kommer inte att vara ensam.
Jag ska ut och busa med Will.
- Hela kvällen? - Ja.
Inte en chans. Du kommer att vara hemma kl. 20.00
och lyssna på Talking Heads eller läsa Vonnegut eller nåt.
Det låter väl bra.
Kom igen. Vem vet, du kanske träffar nån.
- Herregud! Ta av dig de där. - Jag har saknat dig.
- Det är bara en timme sen. - Jag vet.
Okej. Jösses.
Förlåt.
- Det kan inte vara Mad Max. - Nä. Tjejer spelar inte tv-spel.
Och ingen kan få 750 000 poäng på Dig Dug.
- Det är omöjligt. - Men hon heter Max.
- Än sen? - Hur många Max känner du?
- Jag vet inte. - Noll. Så många.
Hon kommer till skolan dagen efter att nån slår vårt poängrekord.
- Skojar du? - Precis. Hon måste vara Mad Max.
Och hon skejtar, så hon är rätt cool.
Cool? Du har inte sagt nåt till henne.
Jag behöver inte. Titta på henne. Skit, jag tappade henne ur sikte.
Där.
Såja. Nu så.
"Sluta spionera på mig, äckelpottor."
Skit också.
William Byers.
Din mor är här.
Mår han bra, tror ni?
Han är alltid konstig när han blir inkallad.
Jag vet inte. Han har varit tyst idag.
Han är jämt tyst.
Mår du bättre?
Will?
Ja. Förlåt.
Vad pratade vi om? Sluta säga förlåt.
Förlåt. Jag menar, jag vet.
Och du behöver inte vara nervös för nåt.
Berätta bara för dem vad du kände igår kväll och vad du såg.
Jag är med dig hela tiden. Så var inte orolig. Okej?
Okej.
- Hej, kompis. - Hej.
Hej.
Hur mår du, Will?
Mamma. Pappa.
Vi ska ta en titt.
Du har visst gått ner ett halvt kilo sen vi sågs senast.
Du gör väl rum för allt halloweengodis. Vad är ditt favoritgodis?
Om du måste välja en sort?
- Jag vet inte. - Liv eller död, vad skulle du ta?
- Jag skulle säga... Reese's Pieces. - Okej.
Bra val.
Jag gillar Mounds,
men jag måste säga, jordnötssmör och choklad, svårt att slå.
Berätta hur det är. Berätta om det som hände dig.
Mina vänner var där, och plötsligt var de borta,
och jag var tillbaka igen.
I Upp och ner?
Vad hände sen?
Jag hörde ett ljud och gick ut, och det blev värre.
På vilket sätt?
Det var storm.
Hur kände du dig när du såg stormen?
Jag kände mig...
stelfrusen.
- Slog hjärtat hårt? - Jag var bara stelfrusen.
På vilket sätt? Kall att vidröra?
Nej. Som man är när man är rädd,
och man inte kan andas eller prata.
Jag kände... en ondska som tittade på mig.
Ondska? Vad tror du att ondskan ville?
Döda.
Döda dig?
Inte mig.
Alla andra.
Jag ska vara uppriktig.
Det blir nog värre innan det blir bättre.
Värre? Han har redan haft två episoder den här månaden.
Han får nog fler före månadens slut.
Det är årsdagseffekten. Vi har sett det hos soldater.
Årsdagen av en händelse återkallar traumatiska minnen.
Det öppnar liksom neurologiska dammluckor.
Vad innebär det för honom? Fler episoder, mardrömmar?
Ja. Kanske personlighetsförändringar.
Han kan bli retlig och säga saker.
Vad ska vi göra då?
Tja, det vi vet om posttraumatisk stress...
och vi kan inte så mycket än. Behandla honom normalt.
Var tålmodiga. Pressa honom inte att prata.
Låt honom visa vägen.
Du menar att det blir värre och värre, och vi ska låtsas som om inget händer?
Det låter motsägelsefullt.
Jag försäkrar att det är det bästa ni kan göra för honom.
Jag vet vad ni gick igenom ifjol. Jag fattar.
Men de människorna är borta. Okej?
Så om vi ska komma nånstans,
måste ni inse att jag är på er sida.
Ni måste lita på mig.
"Lita på mig"?
- Skojar du? - Jag vet.
Men universitetet utfärdar examina, och han har en.
Och det där posttraumatiska han pratar om är verkligt.
Det blir nog bra. Okej?
Hur mår geniet Bob?
Säg inte så.
Förlåt. Gammal vana.
Han är okej. Vi är okej.
Bra. Jag är glad för din skull.
Jag menar det. Du...
Om det blir värre, ring mig först.
Ring mig.
Okej.
De är redo, sir.
- Patty. - Sam.
God eftermiddag.
- Dags igen. - Som vanligt.
Fortfarande inget tecken?
Inte ett skit.
- Fasen. Mamma kommer att mörda mig. - Gå hem. Jag anropar om hon kommer.
Du vill bara bli av med mig, så du kan hinna före.
- För du är ett sånt hot. - Precis.
Hon kan inte motstå det här leendet.
- Klockan tio. - Va?
- De grälar. - Herregud.
Jag ser. Det behövs ingen kikare.
Vad dum du är.
Hon är otrolig.
Verkligen.
- Mad Max. - Mad Max.
Efter middagen får du välja ut leksaker till loppisen.
- Okej. - Två lådor.
- Två lådor? - Du hörde.
Några kan jag väl ge bort, men de andra har affektionsvärde.
- Affektionsvärde? - Det är plastprylar.
Ni tog min Atari.
Du skulle inte ha stulit från Nancy.
Jag lånade.
Och du skällde inte på mr Kowalski heller?
Eller plagierade uppsatsen? Eller klottrade på toan?
Alla klottrar på toan.
Så om din vän hoppar från en klippa, gör du likadant?
Vi vet att du har haft ett jobbigt år. Vi har varit tålmodiga.
Det är inte första gången, inte ens tredje.
Mycket mer sånt, så har du rumsarrest.
Var glad att du har sluppit det hittills.
Två lådor. Två.
TILL SALU
Okej. Redo?
Ja.
Okej.
Tyvärr hann jag inte laga mat.
Jag skulle laga ugnsbakad ziti som ni gillar,
men jag glömde tiden och plötsligt
var klockan fem.
- Det är gott. - Jag älskar friterad kyckling.
Jag såg en skylt med "Till salu" ute i trädgården.
Är det grannen eller...
- Vill du berätta? - Gör det du.
Vi har anlitat en som heter Murray Bauman. Känner ni till honom?
- Nej. - Nej, jag tror inte det.
Han var undersökande journalist på Chicago Sun-Times.
Han är rätt välkänd.
Han frilansar nu och har åtagit sig fallet.
Så bra.
Jag menar... Jättebra.
Vad betyder det exakt?
Han ska göra det som den där lata jäkeln Jim...
Förlåt.
Vad Hawkinspolisen inte har lyckats med.
Vi har alltså en riktig detektiv på fallet.
Det betyder...
att vi ska hitta vår Barb.
Om nån kan hitta henne så är det han.
Han har redan ledtrådar. Han är värd varje cent.
Är det därför ni säljer huset?
Oroa dig inte. Vi mår bra.
Mer än bra.
För första gången på länge har vi hopp.
Ursäkta. Jag är strax tillbaka.
Det är verkligen gott.
LOPPIS
El, är du där? El?
Det är jag. Mike.
Det är dag 352, kl. 19.40.
Jag är kvar.
Om du är där ute, så säg nåt. Ge mig ett tecken.
Jag ska inte säga nåt. Jag vill bara veta hur du mår.
Jag är så dum.
Mike.
- Mike? - Är det du?
Det är jag, Dustin. Vad gör du på den här kanalen?
Jag har sökt dig hela dagen. Vi hade rätt. Max är Mad Max.
- Jag är upptagen. - Men...
- Vad gör vi nu? - Vi följer planen.
- Mike blir nog arg. - Det här är ingen diktatur.
- Det är en demokrati. - Om Max säger nej?
Hur kan hon säga nej till det här?
Jag sa åt dig att sluta.
- Vi ses imorgon. - Vi ses.
Mews!
Mews.
30 OKTOBER, 1984, KL. 18.10
- Sluta! - Vad är det?
Du måste vänja dig. Det är framtiden.
Sätt ner framtiden och ge mig en ren skål.
ZOMBIEPOJKEN
Hej. Jag visste inte vad du gillade, så jag tog med flera.
- Välj. - Gör som du vill.
Okej.
Vad jobbar du på?
Zombiepojken? Vem är det?
- Jag. - Har nån kallat dig det?
Du kan prata med mig. Det vet du.
Vad som än hänt. Kom igen, berätta.
- Behandla mig inte så. - Hur då?
Som alla andra. Som om det är fel på mig.
Vad pratar du om?
Mamma, Dustin, Lucas. Alla.
De behandlar mig som en bebis.
Som om jag inte kan klara saker själv.
Det hjälper inte. Jag känner mig bara konstig.
- Det är du inte. - Jo, det är jag.
Det är jag.
Okej. Du har rätt.
Du är konstig.
- Va? - Ja, du är konstig.
Vadå, vill du vara normal? Vill du vara som alla andra?
Det är bäst att vara annorlunda. Det är jag.
Är det därför du saknar vänner?
Jag har vänner.
Så varför hänger du jämt med mig?
För att du är min bäste vän.
Jag är hellre bästis med Zombiepojken än med en tråkig nolla.
Vet du vad jag menar?
Okej, hör på...
Vem är du helst vän med? Bowie eller Kenny Rogers?
Precis. Solklart.
Faktum är att ingen normal har åstadkommit nånting här i världen.
- Förstår du? - Tja...
- Några gillar Kenny Rogers. - Kenny Rogers.
Jag älskar honom.
- Vad skrattar ni åt? - Inget.
Se upp, farsan är lös! Perfekt!
Var förvarar mamma blöjorna?
Hör ni! Fegisar.
Du.
Låt det ringa.
Säkert en busringning.
Jösses!
- Låt det vara. - Oj!
Vad har vi sagt?
Ingen signal.
- Va? - Ingen signal.
Klockan är 8-1-5. Du är sen.
Jag glömde bort tiden. Jag signalerar nästa gång.
Och det heter 8.15. Inte 8-1-5.
8.15.
Vad pratade vi om?
Först middag, sen dessert. Alltid.
Det är en regel.
Okej?
Ja.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson